Što je duh?
Tragedija osuđena da se neprestano ponavlja?
Trenutak bola možda.
Nešto mrtvo što se doima živim.
Osjećaj zaustavljen u vremenu.
Poput mutne fotografije.
Poput kukca uhvaćena u jantaru.
ĐAVOLJA NIT
Stići ćemo uskoro.
Koji vrag...
Pala je prije dosta vremena, aIi nije ekspIodiraIa.
Došli su, deaktiviraIi je
i ostaviIi je ovdje. Nitko je ne može pomaknuti.
Pođite sa mnom, moIim vas.
Carlos, čekaj me tu. Nećemo dugo.
Tko su ti ljudi vani? -Domar i dvojica koja mu pomažu.
Iz grada su. Ovdje uvijek ima posIa. Rade kokošinjac.
Što se ondje događa?
Došli su. -AyaIa i Dominguez opet?
Da. AyaIa je ranjen.
Uvijek su u nevoIji.
Doveli su još jednog dječaka.
Kao da ih već nemamo dosta.
Idemo.
Ti si novi dječak?
Imaš slatkiša? Ili komad kruha?
Ja sam Galvez. Ovo je Sova. Ne govori, ali puno gleda.
Ja sam CarIos.
Imaš li nekog voća, makar i mekanog?
Ne, ali imam stripove i igračke. Hoćeš vidjeti? -Da.
Ne mogu to učiniti. Ne mogu primiti još jednoga dječaka.
Jedva mogu nahraniti ove koj su već tu. Žao mi je
Sin je druga ubijenog na fronti. -Dječak ne zna za to.
Ne zna. -Vaš je muž bio Ijevičar, hrabar čovjek. -Nije!
Ja sam hrabra. Ricardo je voIio knjige, imao ideje.
OdIučio je umrijeti i ostaviti me tu da branim njegove ideale.
NacionaIist će doći uskoro i što će naći?
Crvene koji se brinu za djecu Crvenih. Da ne spominjem ovo!
Ne mogu to više čuvati. ŽeIite Ii ostaviti malog, nosite zIato.
Ostalo je deset ingota. Možete bar kupiti oružje.
Ja time ne mogu kupiti ni kruh. Nosite ga.
Ne možemo. PreIazimo neprijateljske crte. -OdIučite.
Dječak ostaje ovdje gIadan, ili će biti ubijen ondje.
Vrijeme je za nastavu! Idemo!
GIedaj, Sovo, strip! Mijenjajmo se.
GIedaj ovu mramornu. Ta mi je najdraža. Iz Kine je. A gle ovu!
Sova ju je sam napravio. Od bIata šmrkaIja za 6 mjeseci.
Hej, ti! To je moje! -Ostaješ ovdje? -Ne.
Zašto si onda tu? -Došao sam s g. AyaIom, mojim tutorom.
Što je to tutor? -Brine se o meni dok mi nema oca. -Raskoš!
Nitko to nema ovdje. Uzmi mi strip! Hajde!
Uzmi ga! Hajde!
Carlos, gIedaj! -G. AyaIa!
Tvoj tutor te ostavIja, pederu! -G. AyaIa!
Budi s njim neko vrijeme. IzgIeda pristojan.
Sigurno ćete se sIagati.
Morat ćemo to popraviti. 'Grof Monte Cristo'.
Je li Edmond Dantes pobjegao iz zatvora. Je li sreo A. Fariu?
Kopaju tuneI. Hoće li uspjeti pobjeći? -Ne znam.
Pročitaj knjigu pa ti reci meni.
Ostalo je samo troje učiteIja. Dama s naočaIama je AIma.
Predaje matematiku i čitanje.
Sjećaš se eIegantne dame koju si vidio? Zove se Carmen.
Ona vam je cura? -Ravnateljica. -Zašto su me ostaviIi ovdje?
Zašto ne mogu biti s mojim ocem? -Bit ćeš s nama neko vrijeme.
Samo nakratko. Zato budi strpljiv.
Sapun ti mora trajati godinu dana. Budi pažIjiv s njim.
Inače ćeš biti kažnjen s dva tjedna dodatnih posIova.
Možeš se igrati u dvorištu, aIi nikad u zgradi.
Ovo je tvoj krevet. Broj 12.
Zašto su toIiki prazni? -Neki su pobjegli. Ne preporučam ti to.
Do grada ima dan hoda. Noći su hIadne, a dani...
Za tvoj ormarić. Razumiješ Ii?
Ovdje nema rešetaka. Ovo nije zatvor.
Vidiš gdje su smjestili novoga dječaka?
U Santijev krevet. -Zaveži!
Svinja i ja misIimo da ti je tu dobro iako se staIno žališ,
Daleko si od rata, dobro skriven, dobro zbrinut.
Što može biti boIje? -Granada. -Zašto bi išao u Granadu?
Vjenčat ćemo se. ŽeIimo kupiti farmu ondje.
Naravno. -Granada!
Conchita ima obitelj ondje? Imaš koga poznatog? -Ne trebam nikog.
Dosad sam se sam dobro snaIazio. -Točno, bez roditelja.
Crveni su došIi po zlato. -Da, škoIsko zlato. -Zato dobro jedu.
Sad mi ne vjeruješ, aIi uskoro ćeš vjerovati.
Probat ću ova dva večeras. Javit ću što je biIo. -Sjajno, sinko.
Imaš cigaretu? -Ne. -U redu, do viđenja.
Ne sviđaju mi se ta dvojica. Gade mi se.
Meni se gadi ovo mjesto.
Kad sam bio dječak, znao sam stajati nasred dvorišta
i gIedati gore u nebo.
Sanjao sam o odIasku odavde. MoIio sam da postanem bogat,
da mogu kupiti ovo smetIište i srušiti ga do temeIja.
Tako si zamršen.
Neću da itko zna da sam ovdje proveo 15 godina.
Meni je drago što si se vratio.
Idemo u moju sobu. Postaje hIadno.
San... ti... Santi.
Tko si ti?
Što radiš? -Ja? Ništa. -Koji se vrag događa?
Jebeni novi dječak nam je proIio vodu!
Hajde! Morat ćeš donijeti vodu iz kuhinje.
Nije Ii zabranjeno ići tamo? -Nikad nitko nije uhvaćen.
A 'onaj koji uzdiše'? -Što je, ideš iIi ne?
Tko je 'onaj koji uzdiše'?
Ti si kukavica! -Nisam! -Govno si. I peder!
U redu, idem. Ali ti ideš sa mnom.
Svaki ćemo napuniti jedan vrč. Ali ako se bojiš...
Kažu da je deaktivirana, aIi ne vjerujem u to.
Stavi uho na nju i čut ćeš kucanje.
To je njezino srce. Još je živa.
I zna da smo mi tu.
Sakrij se!
Ta.
Hajde!
Vidimo se vani.
'Nikad nitko nije uhvaćen!' Budala!
Carlos...
Tko si ti? Živiš ovdje dolje?
Mnogi od vas će umrijeti...
Jaime! Jaime!
Što smjeraš?
'Van, van, žudnje moje. Nek' vas ne veže štovanje.
SažaIjenju Iaska to što se skriti ne može.
Nek' usne ti svjedoci budu pIamenu u tvom srcu.
Nitko ne vjeruje u vatru ako dim ne šalje signale.
Tko brine se za dobrobit svoju taj osjećaje ne skriva.
Moja je boI veća od mene. I kad je tako...
Bit će lakše...
da me ona porazi, nego da ja nju svIadam.
Obzir dovoljan nije da plač zaustavi.
Hrabar nije zatvorenik koji zatvor srušiti ne smije.'
Zrno snage. Zrno snage...
Carlos, hoćeš li mi reći, tko je bio s tobom sinoć?
Neće reći.
Propjevat će na kraju, vidjet ćeš. -Razumiješ?
Onda te zadnji put pitam, tko je bio s tobom sinoć?
Bio sam sam.
Neće progovoriti. Želimo li saznati tko je bio s njim...
Što je za doručak? -Mlijeko i kruh. -Savršeno.
Vrlo dobro. Možete početi.
Misle da je Carlos progovorio, aIi ne mare za to.
ProždrIjivi su. GIedaj kako jedu.
Prvi koji digne pogIed s tanjura, bio je s njim sinoć.
Marcos GaIvez Jaime i Sova, dođite ovamo.
Znao sam da nećeš propjevati. -Dr. Casares me prešao.
To sam ja rekao. Nisi ti kriv što smo kažnjeni.
Dr. Casares je doista pametan. -Naravno da jest!
Oprezno. Hajde, Sovo.
Sranje! Zbilja je težak za mrtvaca!
Gle, gle! Krist u dvorištu i Ivan KrstiteIj ovdje!
Zar su stvari tako oše? -Ako je nova Španjolska katoIička...
Probaj sada.
Ne.
Rekao sam ti. -PIeši sa mnom. -Ne. -Hajde!
Ne. -Hajde, pIeši sa mnom. -Ne znam pIesati.
Ayala je tako rekao CataIonia će uskoro pasti.
Onda će pasti Madrid i onda...
Jesi Ii čuo priče o duhu? -Da.
Katkad mislim da smo mi duhovi.
GaIvez... Sinoć nisi pucao.
Tako je.
To je super! -Za tebe.
Zašto se smiju? -BudaIe.
Vrati se u Argentinu dok još možeš. -Rat još nije završen.
Engleska ili Francuska još mogu intervenirati.
To su samo puste želje. Isti si kao Ricardo. -Ne.
Ne, nisam kao on. Prije 20 g. našao sam svoje mjesto.
I ostao sam tu. To je sve.
GIedaj kako skače!
Gdje je novi dječak?
Ti si 'onaj koj uzdiše'?
Živiš ovdje dolje?
Slušaj.
Što smjeraš? Hajde, zovi dr. Casaresa, dupeljupče!
Baci ga doIje! Hajde!
On ne zna pIivati!
Tamo! -Tamo, ijevo!
Evo ga! -Držite ga! Oprezno!
Jaime! Jaime!
Što se događa? Što sam ti rekao?
A ti? Kog vraga radiš ovdje doIje?
Čije je ovo? -Moje.
Ako vam se što dogodi, ja ću biti kriv!
IzIazite! Van!
Van!
Samo pisni o ovom i raspoIovit ću te! Jasno?
Evo ga.
Naš Carlos je tek došao ovamo i već je u nevoIji.
Jesi Ii pročitao 'Monte Crista'? -Vjerujete Ii vi u duhove?
U tom romanu nema duhova.
Mislim da sam vidio jednoga ovdje.
Carlos, kao što vidiš, ja sam čovjek od znanosti.
Ali ŠpanjoIska je puna praznovjerja. Dođi ovamo.
Europa je u strahu i strah guši dušu. Zato vidimo svašta.
U gradu to zovu 'vražja kičma'.
Govore da se to događa djeci koja se nisu trebaIa roditi.
'Ničijoj djeci'. Ali to je Iaž. Uzroci su neimaština i boIest.
Tekućina u kojoj se čuvaju naziva se 'voda čistiIišta'.
Nekoć davno pripremala se s raznim začinima, rumom...
Dakle, ovo je vrlo star rum. Prodajem ga u gradu.
I novcem od toga održavamo škoIu. -Oni to piju?
Kaže da pomaže u Iiječenju sIjepoće, boIesti bubrega,
a također i impotencije.
GIuposti, ali znaš... Nakon 60 muškarci bi dali sve da mogu...
Dakle, ako vjeruješ u duhove i takve gIuposti,
trebao bi popiti gutljaj ovoga da izliječiš tvoju ranu.
Ne, nisam siguran da sam vidio duha. Mogu li sada ići? -Dakako.
I budi malo oprezniji.
Smiri se. Neću te udariti. Zato ne pravi buku.
Carlos, donesi tvoje stripove da ih pogledamo.
Lijep prsten. - Iz cigare je. Našao sam ga prije četiri Ijeta.
Vrlo je lijep. -CarIos, mijenjajmo se.
GIedaj, goIa žena. Dobar crtež, poput fotografije.
Dobro izgIeda! Tko je to nacrtao?
Pica joj je okrenuta naopako. IzgIeda kao usta. -Nemaš pojma!
GIedaj, komad koIača. Malo je zgnječen, aIi ma dobar okus.
Ne, vrati mi moj strip. -U redu.
Dat ću ti ga posIije. U mom ormariću je.
Pravi si umjetnik. -ŽeIim crtati stripove kad odrastem.
Poput mojih? -Ne, mnogo bolje. S više borbe, više bIaga.
I veIikim brodovima s topovima. -Puževi su odurni. Što jedu?
Jeste Ii čuli? Uzdah.
Ja nisam čuo. -Ja sam čuo.
Ne Ijubi me.
Dobro, zaboravio sam.
Ovo je zadnji put. -Ovo je zadnji put.
Uvijek ista priča.
Ne pravi buku. -Bojiš se da će stari čuti?
Nikad se nisam bojaIa. Sramim se.
Da, sramiš se mene.
Ne, njega. On je gospodin.
Šteta što to nije dovoljno.
Tebi treba i tvrd kurac. Nisi imaIa sreće s mužem i doktorom.
Stari te gIeda s ljubavlju od vremena dok ti je muž bio živ.
Ja sam imao 17 g. Oni su se brinuli o poeziji, ja o tijelu.
Ta noga.
Ne voIim razmišljati o toj nozi. To boli.
Nekad to ne mogu podnijeti.
Ali trebam je da ostanem na svojim nogama.
Danas sam opet vidio ona svjetIa na nebu. -To je rat bez kraja.
Rat je sranje. -Meni se sviđa. -Sviđa ti se, blesane?
Da, jer vidiš zrakoplove kako rade ovo.
Moja majka kaže da je tu zemIja tako suha, a zrak tako vruć,
da mrtvi zastaju na poIa puta do neba. -To je glupost!
To je poput 'onoga tko uzdiše'.
Ne počinji opet s tim, govno jedno maIo!
Duh ipak postoji. Kad je pala bomba, nestao je dječak. Santi.
Otada nitko nije izazvao Jaimea. -Santi je spavao u tvom krevetu.
Sranje, ja pričam!
Učitelji misle da se Santi prestrašio bombe i pobjegao.
I da su ga možda neki pastiri našIi da je još živ.
Ili su ga uhvatiIi koljači i pustiIi mu krv. -Da.
Prodaju krv bogatašima kao lijek za tuberkulozu. -A gdje je duh?
Došao je s bombom. Možda da pitaš nju.
Uzmi taj.
Miči se!
Stavi te unutra, ali pazi! Nemoj ih razbiti!
Gospođice.
GIedajte, našao sam ovo. Mislio sam da će vam se možda svidjeti.
Otvori vrata, Jaime. -Divan je.
IzgIeda kao da je zlatan, aIi nije. -Za mene jest.
Divan je. Hvala ti.
Jaime!
Što je to? -Dječje stvari.
Može li mi tko reći što ova eIegantna gospoda Iove?
GaIvez? -Svinju. Zapravo vepra.
Zašto ne žirafu? Carlos? -Mamuta.
Vrlo dobro. A što je mamut? -Predak slona. -VrIo dobro.
Tvoj tutor te to naučio? -Ljudi su tada djeIovali u skupinama.
Nitko nije smio odustati.
ZamisIite smrt mamuta. MoraIa je biti grozna.
Mamutski odrezak, super!
Mogu ti pomoći u pisanju priča za tvoje stripove.
Ne trebam nikoga. Moje priče i moji crteži su moji. Jasno?
Sutra ćemo nastaviti s drugim dijeIom predpovijesti.
Ostavite vaše stvari u spavaonici.
Zatim idite na odmor.
Santi...
ZadovoIjstvo zajamčeno. -Nadam se. -Izvolite.
Nema mnogo. -Hej, vi! Nitkovi!
Što je to? -Međunarodna brigada. ŠpanjoIci, Kanađani i Kinezi.
Kog vraga Kinez radi u Španjolskom ratu?
Ti, gledaj u proklete noge!
Netko koga poznajete, doktore?
Bombo, ako si živa, reci mi gdje je Santi.
Santi...
Razgovaraj sa mnom. Ne želim da itko umre.
Mnogi od vas će umrijeti.
Santi, moIim te.
Zrno snage. Zrno snage...
Dugo si bio budan. -Moramo razgovarati. Neću da djeca čuju.
Stanje je gadno. -Nešto se dogodiIo? -Da.
Moramo otići. Danas, ako je moguće. AyaIa je zarobljen.
Da, sigurno su ga ispitivali. Moramo otići. -Kamo?
U Marseilles, s Ricardom. Ne možemo više tu ostati.
Ali ne mogu ostaviti dječake! -Povest ćemo ih koIiko možemo.
Iskoristit ćemo zlato. -ZIato je za cilj. -Jebeš ciIj!
Uvijek sam misIio da će doći 'ono poslije', aIi toga nema!
Carmen, ako se tebi što dogodi...
Doktore, dječaci čekaju vaše dopuštenje da počnu doručkovati.
Trebat ću neke papire. Ali otići ćemo.
Dječaci, možete početi. Počnite, moIim vas.
Počnite. -Majka mi je pisaIa. Mnogo joj je boIje.
Dolazi po mene uskoro. -Sinoć sam vidio 'onoga koji uzdiše'.
Sinoć? Izmišljaš.
To je Santi. Siguran sam.
OdIaziš? Kamo ideš?
Što je sa mnom?
Jebeš mene, zar ne?
Završite s doručkom, aIi dok jedete
sIušajte pozorno, jer vam nešto moram reći.
Ti možeš ići, ali zlato ostaje ovdje. -Kakvo zIato?
Samo ti je do toga staIo? -Tako je.
Što radiš?
SkriIa sam te ovdje da ne umreš vani bez ikoga. -Daj mi kIjuč!
Znaš što? Od svih siročića , uvijek si bio najžalosniji.
IzgubIjen. Kraljević bez kraIjevstva. -Začepi!
Jedini koji je bio doista sam. -Rekao sam da začepiš!
Gubi se odavde ili ću te ubiti!
GIe tko te došao spasiti! Stari mudrac!
Rad li to oružje?
Dok ti govoriš slatke stvari staroj vještici, ja je ševim.
A sad se gubi!
Što si vidio? -Znaš već.
Ne znam ništa. Reci mi.
Santija. On je 'onaj koji uzdiše'.
Mrtav je, zar ne?
Hajde, dječaci. Conchita, donesi mi par kanti benzina za put.
MoIim te, ne!
Sv ćete se voziti u stražnjem dijeIu kamiona. Put će biti dug.
Stariji dječaci morat će se brinuti o mIađima.
Ako se tko boji, može sjediti sa mnom.
Što to radiš?
Dobro ste, gospođo? -Moja umjetna noga.
Teža je no ikad.
Mislila si da će nam netko samo tako dati farmu? Što ćeš s tim?
Ti si Iud! Svi su unutra!
Pucat ćeš u mene?
Ne, moIim te...
Što je to biIo? -Djeca! Izvedite ih! Sve će otići u zrak!
IzIazite! Van!
Carmen?
Carmen!
Alma, pusti to! Hajde!
IzIazite! Svi van!
Jako mi je hIadno. -U redu je. Ne miči se.
Ne miči se. Ne gIedaj. -Je Ii gadno?
Donesi mi moju torbu iz laboratorija. Brzo!
U gradu nisu mogIi čuti eksploziju.
Ionako bi bila jedna od mnogih. Ne možemo očekivati pomoć.
Budem li hodaIa cijeIu noć, bit ću u gradu sutra do podne.
Trebam ti nešto reći.
Ne kažem li ti sada... -MoIim te, nemoj. Nisam mogao...
Ne čujem te. Zato, molim te...
Ovaj put pusti mene da govorim.
Naučio sam novu pjesmu. -Da... Pjesmu...
'Ostani uz mene dok mi se svjetIo gasi i krv usporava
i živci mi drhte od oštre boIi , dok mi srce slabi
i dok se kotači moga bića okreću polako.
Ostani uz mene dok krhko tijeIo grči mi se od boli
koja na rubu istine je
i dok manično vrijeme i daIje prašinu raznosi
i divlji život u vatrama puca.
Ostani uz mene dok iščezavam
da pokazat možeš kraj moje borbe
u sumrak
vječnih dana
na niskom, tamnom rubu života.'
Gospođice!
Zrno snage.
Carlos, gIedaj.
Dr. Casares...
Dr. Casares!
Taj kujin sin...
Trebao sam ga ubiti kad sam imao priliku! AIi on će se vratiti.
I ja ću biti tu i čekat ću ga.
Carlitos, donesi mi moje ploče, moju glazbu.
Trebaju mi. U redu?
Jesi Ii gladan?
'Jedi grah, za srce je dobar. Što ga više jedeš, više prdiš.'
ŽeIudac mi je napet. Ali mali dječaci su možda gladni.
Bi li mogao ubiti nekoga?
Ja bih.
Ono što si rekao o Santiju istina je. On je mrtav.
Ali nisam ga ja ubio. -MisIio sam... -Bio sam s njim.
Vidio sam sve. Počelo je u jami.
Nagovorio sam ga siđe sa mnom noću, da skupljamo puževe.
Bježi, Jaime! Jacinto je tu!
Što si vidio? -Ništa. -Jesi li vidio sef? -Ne.
Jesi Ii vidio sef?
Zašto si došao ovamo, jebo te? Tko je bio s tobom?
Santi! Ustani! Ustani!
Bio sam kukavica.
Uvijek sam se bojao Jacinta. Jako sam ga se bojao.
Ali više ga se ne bojim.
Sljedeći put kad ga vidim, znam da ću ga ubiti.
GIe tko je ovdje!
Što će učiniti?
Reci da ti je žao i uđi u auto.
Ne bojim te se. -Sramotiš me pred njima.
Reci da ti je žao. GIedaju nas.
Ne bojim te se.
Reci da ti je žao.
Ti si životinja!
Doktore, učinio sam što ste mi rekli.
Ali Sovine rane i daIje krvare.
Conchita!
Netko dolazi!
Netko dolazi, doktore! -Pomozi mi da ustanem.
Jaime, stavi ploču. Okreni zvučnik prema prozoru.
Nisi Ii rekao da je on mrtav? -Kopile!
Nitko ne zna ništa. Čekat ćemo.
Oni odIaze!
Čitav sam život ostavljao stvari nedovršenima.
Neću vas ostaviti same, obećajem.
Neću otići odavde.
Čekat ćemo te gore.
Neću pobjeći. ŽeIim razgovarati s tobom.
Ništa. Sigurno su se odvezli.
Reci mi, što žeIiš? -Jacinta.
Dovedi mi ga. -Razumijem.
Pomoći ću ti.
Jaime! Vidio sam Santija! Rekao mi je što žeIi!
Morao sam starome sIomiti prste. I kao mrtvac je tvrdoglav.
Požurite se! Hajde!
Nešto je ovdje! -Marcelo! Mičite se!
Jebeno sjajno! Nismo uzalud trošili vrijeme.
Ovo je tvoje, zar ne?
Moramo izaći odavde.
Jedan od nas mora se popeti kroz prozor.
I onda otvoriti vrata. -I što onda?
Što je? Bojiš se? -Da, seronjo!
Ti nisi ranjen kao Sova. Ne krvariš. Nisi ni ozIijeđen.
Santi je mrtav. Jacinto ga je ubio.
Ostanemo li ovdje, ubit će nas sve.
ŽeIite Ii sjediti i čekati? Mislite da će nas on pustiti?
Da će sve ispasti dobro budemo Ii ga slušali?
Oni imaju pušku. Veći su i jači od nas.
Da, ali nas ima više.
Čekaj!
Čekaj! Provjeri radi Ii još.
Hajde! -U redu.
GaIvez, ozlijedio si se?
MaIo.
Jebem ti! Pogledaj još jednom!
Tu nema ničega osim suvenira i fotografija! Samo sranje!
Jedan od nas mora izaći i dovesti Galveza. Tko će?
Idem ja. -Ne ti. Idem ja, mršaviji sam.
Tko je otvorio vrata?
Dr. Casares je otvorio vrata.
Rekao je da će sa mnom biti sve u redu i da moramo biti hrabri.
Ovdje nema jebenog zlata! Čuješ Ii me? Ti i tvoje gIupe ideje!
Jebem ti! ZIato, zlato! Moje dupe!
Moj otac. Bio je iz CaIande.
Bio je knjigovođa.
Moja je majka biIa iz Toleda. I ovo sam ja.
Sutra odlazimo.
Svinjo, misliš Ii da bi nas tvoj brat u Portugalu mogao primiti?
Nemamo puno vremena.
'Kako usamljen, kraIjević bez kraIjevstva,
čovjek bez topline. Jacinto, 1925. u Malagi.'
Vidio sam to zlato. Ovdje je. Trebamo ga samo potražiti.
Naći ćemo ga i sutra ćemo sve spaliti. -A dječaci?
Oni nemaju roditelje. Nemaju nikoga. Kome će nedostajati?
Mi smo u ratu. Oni su kap u oceanu.
Slušaj, Jacinto. SpaIi sve, pobij djecu, baš me briga.
Ali sutra odIazimo odavde.
Trebamo stvari iz auta -Požurite se. Trebat ću pomoć.
Hajde, Svinjo.
Ti si Iud, seronjo! Jebi se!
Ne, ti se jebi! Sad je sve moje!
Kujin sine!
Dobra šaIa!
GaIvez, idi tamo!
Puška, Jaime! Puška!
Santi...
Što je duh?
Tragedija osuđena da se neprestano ponavlja?
Trenutak bola možda.
Nešto mrtvo što se doima živim.
Osjećaj zaustavljen u vremenu.
Poput mutne fotografije.
Poput kukca uhvaćena u jantaru.
Duh. To sam ja.
MOJIM RODITELJIMA
PREVOD I OBRADA ČEDO FILM - by Lucifer